V neděli bylo krásně. Slunečno a beránci :o) Vyjel jsem na houby. Úlovek byl chabý, ale cestou jsem míjel spousty neočesaných jabloní.
![](http://archiv.sklenicka.com/wp-content/uploads/8e07841fb7_88971750_o2.jpg)
Malá odbočka: Loni mě překvapil syn, chtěl, abych mu koupil třešně. Vzpomněl jsem si na svoje dětství a řekl jsem moudře:
Třešně se nekupujou, třešně se trhaj! Zkrátka cestou tam (na houby) jsem párkrát zastavil a utrhl jabko (i jednu hrušku), a úkradkem jsem pozoroval rodiny venkovanů obírajících jabloně podle cesty a plnících pytle. Kdybych měl cestou zpátky plný košík hub, byl by dnešní blog bůhví o něčem jiném, ale tak už to v životě chodí. Cestou zpátky jsem zastavil u dvou jabloní a natrhal dvě přepravky jablek, bratru pětadvacet kilo.
Úplně jsem se těšil domů. Před pár týdny jsem přestěhoval stůl na druhou stranu zahrady, kam odpoledne dosáhne sluníčko. Honem jsem vytahal stroje: dva nože, prkýnko na krájení, odšťavňovač a kdejaký hrnec, co jsem v kuchyni našel. Teorii výroby vína jsem aplikoval na jablečnej džus. Povykrajoval jsem jádřince a odstranil všechny třísloviny. Šťávu z odšťavňovače jsem lil do velké nádoby a průběžně plochou sběračkou odstraňoval pěnu. Dalo by se říct, že jsem najel na primární aromatiku, kdyby ta zatracená šťáva tak rychle neoxidovala! Zapojil jsem karafy na víno, v nich se dobře odděluje (odspodu) usazenina, mošt a pěna. Jablka od silnice asi nebudou žádná bioprodukce, přesto nepoužívám žádná čerpadla, prostě jen slejvám šťávu z jedné nádoby do druhé, až definitivně odseparuju usazeniny, mošt a pěnu :o)
Otevřel jsem si k tomu moravský barikovaný Sauvignon 2005 z Dobré Vinice. Překvapil mě nahořklými tóny v závěru chuti, za půl roku se výrazně proměnil, až ty mandlové hořčinky připomínaly kopřivy. Mix jablek se Sauvignonem (2:1) byl ale překvapivě osvěžující, zbytkový cukr z jablek spolehlivě přebil vše nahořklé z vína. Inspirovalo mě to k dalším pokusům. Samozřejmě jsem myslel i na cidre, ale myslím, že těch pár litrů moštu do čtvrtka vypiju. Ale jako zkušenost je to k nezaplacení. Ochutnávání a vyhodnocování. To je fuk, že to není víno, soustředění na chuť zůstává stejné. Najednou zrnitá struktura šťávy zmizí, mošt se vyčistí a je krásně pitelný. Stačí ho párkrát přelít z jedné nádoby do druhé. Nakonec skončil v památečních lahvích od vína…
Terra Incognita
Italské bedýnky teď víc než týden vzdorovaly průtahům – v Toskánsku se sbírají hrozny a dvě z pěti vinařství neposílaly faktury. Urgence nepomáhaly, až jsem do nejmenovaného vinařství poslal krátký nezdvořilý vzkaz:
Ahoj, sorry, ale fakt potřebuju tu fakturu! Do té doby jsme si vykali, ale druhý den jako zázrakem faktura přišla. Příští týden by mohla vína cestovat a po 15. říjnu bych je mohl mít. Bedýnkářům se omlouvám za zdržení,
snad to bude stát za to!
![](http://archiv.sklenicka.com/wp-content/uploads/fbc50c1a1f_82129648_o2-440x295.jpg)
Příští týden tedy bedýnky ještě nebudou, ale svoji touhu po objevování málo známé Itálie můžete uspokojit ve středu 10. října v pražském Viničním Altánu.
František Šamla tam dává degustaci svých piemontských oblíbenců. Mám v tom tak trochu prsty, protože mě v červnu za sebe nastrčil na dvoudenní cyklus ochutnávek v Perugii a já mu doporučil dovézt piemontské vinařství
Montalbera (krátká zpráva byla
tady). (Kromě Františkovy Montalbery jsem z perudžijských degustací vytěžil pro sebe do Komunitních Bedýnek
Vino Nobile z
Palazzo Vecchio a částečně i
Torre Raone.) Takže jestli chcete ochutnat víno z místní červené odrůdy
Ruché (které nejspíš do Čech ještě nikdo nedováží a se zavřenýma očima chutná jako Gewurtztraminer),
Grignolino (které i s otevřenýma očima připomíná Pinot Noir), vyražte do Altánu. (Taky se budou koštovat Barbery
Porlapa a Martinette a Nebbiolo
Noto, ale já budu určitě zvědavý hlavně na novinky z Montalbery.)